Mitt namn är Oliver Queen.
Efter fem år på en helvetisk ö har jag återvänt med ett enda mål:
Att rädda min stad.
Men för att lyckas får jag inte bli den mördare jag en gång var.
För att hedra min väns minne måste jag bli någon annan.
Jag måste bli något annat.
I tidigare avsnitt:
- Ivo dödade Shado. - För att jag valde dig.
- Mördaren går fortfarande lös. - Inte länge till. Vi ska ta fartyget.
Merlyn är Theas far. Du bör berätta för Oliver.
- Jag tänker inte berätta nånting. - Thea får aldrig veta om Merlyn.
Från och med nu är vi färdiga med varandra.
- Raring, hur mår du? - Allt som har gått snett är ditt fel.
- Förlåt... - Försvinn härifrån!
Om sex sekunder genomförs ett vaktbyte i lobbyn.
När det händer så går ni mot hissarna.
Uppfattat.
Kom ihåg vad jag sa. Allt hänger på tajmningen.
Håll en takt på 1,3 meter per sekund. Sex sekunder till målet. Fem, fyra...
Nu är det dags, mina herrar.
- En fingeravtrycksläsare. - Den fixar jag.
Ni har 5,3 sekunder på er att ta er nerför den östra trappan.
Stopp!
Vad håller vi på med? Vi har det vi kom för.
- Han sa åt oss att vänta. - Helt öppet? Glöm det.
Gör det inte...
Vakten såg oss.
Polisen? Ni måste skicka lite folk.
Tredje våningen.
De har larmat polisen. Gå ut genom östra lobbyn om 22 sekunder.
Det är polisen! Släpp vapnen!
Walczak! DC-52 till centralen. Jag behöver förstärkning.
Ur vägen!
Makt åt folket.
- Dig! - Förlåt, Sara.
- Ingen fara. - Låt mig se.
Hon blöder, men det är inte djupt.
Bra, för jag vill inte ha fler ärr. På tal om det... En granat?
- Paktika-provinsen i Afghanistan. - Jag kan mina skador. Granat i Alger.
Jag har aldrig träffats av en granat. Pil, kniv, kniv...
- Många kulor, inga granater. - Jag fick en ny kula. 9 mm, här.
- 38:a. Jag har mest svärd och spjut. - Jag har också ett ärr!
I munnen. Jag drog ut visdomständerna när jag var 16. Tre stygn.
- Men du är söt ändå. - Vi borde bege oss.
- Du får inte komma för sent. - En fest var inte nödvändig, Ollie.
En fest när man återuppstår är en Queen-tradition.
Den passar inte med Lance-traditionen att vara långsint i all evighet.
- Hon kommer att lugna sig. - Kanske. Vi borde hålla tyst om oss.
- För Laurels skull. - Det låter vettigt.
Jag överlevde Lian Yu och Nanda Parbat. Jag ska nog klara ett party.
Var inte så säker på det.
Vi kommer aldrig att klara det. Ivo har åtta beväpnade vakter på däck.
- Så fort de ser oss är vi döda. - Även om vi klarar av hans försvar...
- ... hur ska vi borda dem? - Vi får bygga en flotte.
- Det tar flera veckor att hitta virke. - Jag har varit här i 264 dagar.
- Allt jag har är veckor. - Håll tyst!
Ni måste hålla tyst. Lyssna. Hör ni?
- Här nere! - Hjälp!
Du lämnade oss framför övervakningskameran.
Vakterna kunde ha dödat oss. Hör du vad jag säger?
Om ni hade väntat i fem sekunder till som jag sa, så hade ingen dött.
Förlåt, då, men jag ville inte få 20 år på kåken på grund av ditt stoppur.
"De starkaste av alla krigare är dessa två: tid och tålamod."
Från "Krig och fred". 1440 sidor. Det tar ett tag, men den är läsvärd.
Tolstoj visste att tålamod symboliserar styrka.
Det krävs mod för att stå still.
Och det är ett tecken på svaghet och feghet att röra sig när man inte ska!
Hörrudu. Vi gjorde jobbet. Du har en skuld till mig.
De döda kan inga skulder inkräva.
Kom in, kom in.
Välkommen hem, Sara.
Jag är så glad att du är här. Kom.
Sara, det här är Sin.
- Känner ni varandra? - Nej, det gör vi inte.
Just det... Jag gillar bara när folk återvänder från de döda.
Det göder min zombie-fetisch.
- Roy. - Sara.
- Kom. - Förlåt...
Laurel, det är Ollie. Jag hoppas att du kommer. Jag hörde att du var arg.
Men hon är ju din syster, och du har bara en.
- Hej då. - Hej.
- Laurel kommer inte. - Hon kanske bara behöver lite tid.
Jo, det gjorde jag också.
När du kom tillbaka var jag rätt hård mot dig.
- Mr Lance, du behöver inte... - Jo, det gör jag.
När du och Sara åkte iväg var ni bara barn.
Oavsett om hon hade kommit tillbaka eller...
Jag gick för långt.
Du är ingen mördare, Oliver.
Jag är så glad för din skull, Dinah. De fem år som Oliver var borta...
- Det var en del av mig som saknades. - Jag vet precis vad du menar.
- Ursäkta mig. - Naturligtvis.
- Jag trodde inte du skulle vara här. - Det är mitt hus.
Och om du inte vill låtsas vara mor och son bör du inte hålla fester här.
- Mamma, är allt bra mellan er? - Javisst.
- Hej. - Hej.
Jag kan fortfarande knappt tro det.
Jag trodde aldrig på allvar att hon skulle komma tillbaka till oss.
Jag vet vad du menar.
Ursäkta mig.
Lance.
Jag kommer på en gång.
Det var jobbet. Ett mord i Glades och jag...
Jag måste åka.
- Jag är på väg. - Hur visste du?
Inspektör Lance fick samma samtal.
- Dyker ni upp vid alla brott nu? - Jag såg dig gå.
Teknikerna drog ut den här ur en Eddie Walczak.
- Jag har aldrig sett en sån kniv. - Det är en minutvisare.
Som på en klocka. Jag haffade Walczak för inbrott för några år sen.
I morse begick han och en medbrottsling ett rånmord.
- Vad stal de? - Nån ny teknisk pryl kallad "dyrk".
- Vet du vad det är? - Ett militärt kodknäckarverktyg.
Felicity Smoak på Queen Consolidated sa att de jobbade på nåt liknande.
Oliver Queen avslutade projektet när han insåg vad det kan användas till.
Den kan modifieras för att öppna bankvalv. Vilka som helst.
Walczak var en småtjuv.
Han kunde knappast använda den eller stjäla den på egen hand.
Walczak var bara musklerna.
Vi måste hitta hjärnan.
Stå stadigt.
En stark grund ger kraftigare slag.
Snyggt. Kör med Wing Chun för självförsvar.
Man använder motståndarens styrka mot honom. Perfekt för små personer.
- Som vi. - Du verkar klara dig rätt bra.
- Hur är det? - Hur går det med dyrken?
- Och vad har du på dig? - Jag tänkte bara...
Jag kollar Walczaks bekanta mot krypteringsexperter på NSA: s lista.
- Det tar sin lilla tid. - Tid är en bristvara.
Dyrken är både kodknäckare och vapen.
Den som dödade Walczak är mycket bra på att dölja sina spår.
Som tur är är du väldigt duktig på att hitta spår.
Just det...
Självklart...
Han är knappt vid liv. Har du medicinsk utrustning vid planet?
- Vi har lite grann. - Skynda på, jag klarar mig.
- Hej. - Jag börjar ångra nyckeln du fick.
- Ledsen att jag skippade festen. - Jag antog att du inte skulle komma.
- Äntligen nån som förstår. - Så långt skulle jag nog inte gå.
Men jag förstår att det gör ont att Sara hemlighöll att hon levde.
- Det sårade mig också. - Jag anar ett "men".
Ja. Men du måste gå vidare.
Laurel, en familjemiddag. En chans till försoning.
- Jag vill inte försonas med Sara. - Jag pratar inte om er två.
Jag pratar om...
mig och din mamma.
- Vad menar du? - Jag vet inte. Det fanns signaler.
Och känslor. Jag är inte säker, men om vi alla träffas som en familj-
- kanske det påminner henne om hur lyckliga vi var.
Inte vet jag, det kanske är... Är det korkat?
Nej då, det...
- DC-52 här. - Pågående rån mot Widmeer Bank.
- Kommissarien kallar alla enheter. - DC-52 är på väg.
Jag måste iväg.
Ikväll. Kl. 20.30.
Säg åt alla att komma hit. Ditt ställe är för litet och rörigt.
Raring... Jag älskar dig.
- Apparaten är inkopplad. - 3,2 sekunder.
Ta så mycket pengar ni kan på 90 sekunder.
- Stopp! Stick! - 20 sekunder kvar.
Nej.
- De har redan stuckit. - Dyrken använder en OFDM-signal.
- Jag får en signal från gränden. - Men du ska inte dit.
- Vad var det? - Han har hackat vår signal.
Mina kollegor må vara på väg dit, men bussen från Crescent Circle-
- kommer snart att krocka med ett godståg.
Herregud, han har rätt.
- Du fixar inte två ställen samtidigt. - Han vet inte att vi är två.
Snabba på!
Han har hackat tågens signalsystem. Jag får inte ner bommarna.
- Bussarna har radio. - Han har stängt mig ute.
CLOCK KING SLÅR TVÅ
Enligt polisen...
Nu har han fått ett smeknamn också.
Hur driver man en bar utan bartender? Hur kan du sluta utan förvarning?
En timme före öppningsdags är ingen förvarning, Mandy.
- Kan jag få prata med dig? - Jag går till blondinrummet.
- Är allt väl? - Vad tycker du?
- Jag har inte sett dig på en vecka. - Jag har varit upptagen.
- En VD har inte så mycket fritid. - Du verkar snarare undvika mamma.
- Jag undviker henne inte. - Tur att du inte måste ljuga så ofta.
Thea, allt är som det ska.
Det var hemligheter som splittrade den här familjen från början.
Jag menar det. Allt är bara bra.
- Vad vet vi? - Han hackade vår frekvens.
Jag har uppgraderat brandväggen. Nu kan han inte ens skjuta sig in.
- Datamässigt, alltså. - Bra.
- Jag har nog nåt som kan spåra honom. - Jag kan skicka det till labbet.
På fartyget studerade jag blodanomalier. Jag kan använda mikroskop.
Det finns betydande cellskador, och blodplättarna är extremt få.
Felicity, får jag låna din dator?
MacGregors syndrom. En gendefekt som orsakar vätska i lungorna-
- vilket leder till syrebrist och organkollaps. Det är dödligt.
Syndromet kan identifiera honom. Det är extremt ovanligt.
Särskilt i kombination med en dataexamen.
William Tockman. Före detta krypteringsingenjör vid Kord Enterprises.
Varför? Han lär ju dö innan han kan spendera pengarna.
Han stjäl inte åt sig själv, utan åt sin syster.
- Hon har cystisk fibros. - Ge mig en adress.
52 Nelson Way.
Området verkar inte särskilt bebott.
Där står Tockmans bil.
Han är inte här. Bara nån apparat.
Den avger samma signal som vid banken.
- Kan du spåra den? - Jag håller på. Den leder...
tillbaka till vårt nätverk. Han tjuvåker på mig. Det är en fälla.
- Han försöker hacka vårt nätverk. - Jag försöker inte. Jag gör det.
Var är du?
Är du hemma? Känner du dig trygg? Är du där du tror dig vara trygg?
Nånstans utan fönster som nån kan krypa in genom? Under jord, kanske?
Tror du att ingen kan komma åt dig?
Tror du att ingen kan nå dig i ditt trygga gömsle?
- Felicity... - Men jag kan.
Hur illa är det?
Tockman trängde igenom vår brandvägg med dyrken och kodade om säkerheten.
Han sa åt vårt system att begå självmord. Och det gjorde det.
- Bravo, Clock King... - Hans män fick inte med sig pengarna.
Han lär leta efter ett nytt mål.
Vi borde kanske ge honom ett.
Kan du be Walter lösa in 500000 QC-aktier?
Be honom placera kontanterna i mitt valv hos Starling National ikväll.
- Om Tockman vill göra en ny stöt... - Är en tät Oliver Queen perfekt.
- Och om han inte nappar på betet? - Du har en poäng. Säg 800000 aktier.
- Vad kan jag göra? - Gå på din middag. De väntar nog.
Just det... Middag hos Laurel.
- Det här är viktigare. - Du kan inte göra nåt här.
- Din familj är också viktig. - Jo...
- Du borde gå. - Följer du med?
- Va? - Jag har velat träffa allihop länge.
Men nu när det är dags är jag nervös.
Senast jag träffade Laurel gick det inte så bra.
- Det skulle hjälpa att inte gå ensam. - Jag borde nog stanna här.
Vad tror du att du kan hjälpa till med här?
- Ring om ni behöver oss. - Visst.
- Det är inte ditt fel, Felicity. - Vem satte upp säkerhetsspärrarna?
Om det hade varit Sara, hade vi kanske inte hamnat i den här röran.
Det måste vara jobbigt att se dem ihop.
Det handlar inte om dem. Det handlar om mig.
Sara kan analysera blod, dela ut stryk och göra vad som helst.
Det enda jag ska vara bra på misslyckas jag kapitalt med.
- Vad ska ni med mig till nu? - Du är oersättlig, Felicity.
Jag har mycket att ta itu med...
Laurel, Sara är här!
- Hej, mamma. - Hej.
Tack, Oliver. De är jättefina.
Hej.
- Heter du Lance i efternamn? - Jag menade inte att tränga mig på.
Sara och jag sprang på varandra, och hon nämnde det.
Och att pappa skulle laga sin kyckling cacciatore...
Faktum är... Ursäkta mig... att vi ska...
- Oliver. - Hej, mr Lance.
Det blir pizza. Jag råkade ut för ett missöde.
Det blir väl så när man inte har använt ugnen på sex år. Vill du ha en bit?
Jag fick slänga ett helt berg av cacciatore.
- Undervisar du fortfarande? - Ja, grekiska och medeltidshistoria.
- Skicka dem uppsägningen. - Varför skulle jag göra det?
- Du ska väl flytta hem till Starling? - Nej.
- Jag tänker inte flytta hit. - Sara är ju tillbaka.
Jag har ett nytt liv i Central City, och ett underbart jobb.
Det finns jobb här också.
Mer än ett jobb.
Jag har... nån.
- Jaså? Gratulerar. - Det är ju toppen, mamma.
Du förtjänar att vara lycklig. Det gör alla.
- Du måste skoja... - Vadå?
Har du ens varit tillbaka i en vecka?
- Ni förnekar det inte ens. - Det är komplicerat.
- Självklart, det gäller ju dig. - Laurel, snälla du!
Du är inte ett dugg bättre. Trodde du att mamma skulle vänta i sex år-
- tills du lagade din kyckling och tog henne med storm?
- Nu räcker det. - Det har du rätt i!
Ni hittar ut själva när ni är klara.
Min plånbok...
Det är min dotter, hon är tolv.
- Jag måste prata med henne. - Din radio är trasig.
Hennes mamma dog när hon var liten. Cancer.
Och utan mig...
har hon ingen som ser efter henne.
Jag vet att jag inte känner dig, och du känner inte mig, men...
Var snäll och se till att hon har det bra.
Du är otrolig! Du säger att jag måste reparera min relation till Sara-
- när det var du som sabbade den genom att sätta på henne!
- Och nu gör du det igen! - Du har rätt, allt är mitt fel.
Ja, det är det.
Att du förlorar jobbet, knarkar och super, är det också mitt fel?
Är det din familjs fel, eller är det Tommys för att han dog?
Jag har stöttat dig genom allting. Rattfyllan och när du fick sparken...
Jag oroade mig för dig, trots att du försökte ge min mamma dödsstraff.
Är du den enda som har det tufft eller som har familjeproblem?
Du har ingen aning om vad som händer i min familj just nu!
Men jag står fortfarande här.
Och du anklagar fortfarande alla utom dig själv.
Är du färdig?
Ja...
Jag är färdig.
Jag är färdig med att ta på mig skulden.
Och jag är färdig med att bry mig.
Gå och ta dig en drink.
Sup till.
Åk till Verdant. Jag betalar.
Jag har älskat dig i halva mitt liv.
Men jag är färdig med att jaga dig.
Har du sett Felicity? Varför inte?
Jag skulle hämta käk på Big Belly. När jag kom tillbaka var hon borta.
Tockman svalde betet. Jag får in hans signal från Starling National.
Hur vet du det?
- För att jag är här. - Va?
BANKFACK
- Vad gör du här? - Spårar Tockman.
Han stekte våra datorer, så jag använder bankens.
- Och jackan? - Jag frös.
Diggle, ta henne härifrån.
Tockman avaktiverade larmsystemet. Jag aktiverade det igen.
- De blockerar vår väg ut. - Jag tar hand om dem.
- Stark signal, han är nära. - Hitta honom.
Det behövs inte, jag ska tala om exakt var jag är. Jag är överallt.
Just nu fokuserar jag på källaren. I synnerhet på gasledningarna.
- Gud, han stängde av huvudventilen. - Det kan orsaka en explosion.
- Den spränger bort tre kvarter. - Nej.
Vänta. Tockman spelade för högt. Huvudledningen ingår i stans nätverk.
Borde jag förstå det där?
Genom att försöka spränga oss gav han mig ett sätt att spåra honom.
Vad händer?
Se upp!
Ni vet inte ens varför jag gör det här!
Pengarna är inte till mig. Jag gör det för hennes skull!
Det är ändå inte rätt.
- Tempus fugit. - "Tiden flyr."
- Vad fan var det där? - Hans mobiltelefon.
Jag laddade upp samma virus som han använde på min utrustning.
- Jag dödade väl honom inte? - Du knockade honom bara.
- Vi gjorde det. - Du gjorde det.
Är du säker på att du inte vill till sjukhuset?
Ni åker ju aldrig dit. Dessutom fick jag några värktabletter av Dig.
Snurrar du?
- Värktabletter? - Oxikodon.
Jag hade inte varit här om du inte hade varit så modig. Tack.
Ingen orsak. Jag har alltid velat kunna säga att jag tagit en kula för nån.
Så egentligen borde jag tacka dig.
Allt klart. Det blev inte så illa, men du lär få ett ärr.
Ett eget ärr... Hurra!
Mår du bra? Diggle nämnde att du kanske kände dig lite utanför.
Va? Nä.
Jag var bara van vid att vara din tjej.
Inte din "tjej"-tjej, utan din "tjej".
Jag vet att det låter som samma ord, men för mig betyder det nåt annat.
Du kommer alltid att vara min tjej, Felicity.
Kan jag få en till värktablett?
- Hej. - Prova den här.
- God, va? - Väldigt god.
Varför står du här och blandar drinkar?
Thea anställde mig. Jag är den nya bartendern.
Jag var det i college, och det är svårt att få jobb-
- när "internationell lönnmördare" är höjdpunkten på meritlistan.
Det kommer att gå jättebra.
- Jag måste hem. - Allt väl?
Det hoppas jag.
Du kan gå. Jag tänker inte döda henne eller nåt.
Jag minns att du brukade vara bartender på det där haket-
- med jordnötsskal över hela golvet.
- The Bolivian. - Precis.
Jag kom inte hit för att ta en drink eller så.
Varför kom du, då?
För att jag insåg att jag också följde med er på den där båten.
Och jag har sakta drunknat i alla dessa år.
Och efter varje hjärtesorg...
motgång eller förlust...
sjönk jag allt djupare ner i det mörka vattnet.
Så när jag såg dig...
så vacker och så levande...
insåg jag att jag inte är de sakerna.
Inte nu längre.
Så snälla du...
Snälla du, hata mig inte, Sara.
Snälla du...
Gud, vad jag har saknat dig.
Jag trodde inte att nåt kunde få dig att gråta.
Jag är nog inte lika tuff som du trodde.
Vadan den utsmetade mascaran?
Jag hade nyss en känslosam stund med min syster.
Den var bra.
- Så bra. - Hörru, Laurel är min storasyster.
- Jag har ändå plats för en liten... - Bra.
Jag vet inte vad jag skulle göra utan dig.
Det behöver du inte ta reda på.
Jag ska leta reda på Roy.
Vi på matchen 10 maj 2008.
- Jag har det. - Det är för sent.
Han är död.
Vi kommer alla att dö här, precis som han.
Nej, det ska vi inte.
Jag tror att jag har hittat vår väg till fartyget.
Fallskärm...
De 12 stegen.
- Thea! - Oliver, vad är det för fel?
- Är allt som det ska? - Thea messade om ett nödläge.
Det finns inget nödläge. Jag sitter i ett möte, och Thea är inte ens här.
Otroligt... Hon försöker få oss att prata eftersom hon känner spänningen.
- Och vad har du berättat för henne? - Inget. För att skydda henne.
Inte dig.
- Mrs Queen, är allt som det ska? - Ja då.
Min son tittade just in.
Oliver, det här är Slade Wilson.
Det är ett sant nöje att få träffa er...
mr Queen.
[Swedish]